11.01.2023 00:20
Aroganța xenofobă a Kievului (I)
![Aroganța xenofobă a Kievului (I)](./upload/images/1/art_230111_Coanda.jpg)
Galerie foto
Cine a crezut că eroicul popor ucrainean – hai să-i recunoaștem acest eroism măcar acum când țarul Putin îl ucide demențial de aproape un an – este recunoscător celor ce în vremuri de restriște, îi întind cu generozitate creștină o mână de ajutor, s-a înșelat teribil de amarnic. Este un popor animat de un naționalism extremist cu efecte genocidare, iar politicienii lor sunt gata în orice moment să se lepede și de Dumnezeu pentru a-i duce (cultural, cel puțin) la extincție, dacă nu-i pot ucrainiza, pe semenii lor de altă naționalitate cu care conlocuiesc într-un stat croit nenatural de marele și sanvignarul brigand al istoriei care a fost Iosif Visarionovici Stalin.
Pare că ei cred – iluzie primejdioasă chiar pentru propria lor existență – că așa l-au moștenit din moși strămoși. Pentru urmașii lui Bogdan Hmelnițki și Stepan Bandera, această moștenire trebuie păstrată în vecii vecilor, iar rușii, vreo 17 la sută din populația Ucrainei, bielorușii, polonezii, românii, ungurii, slovacii, bulgarii, evreii – iată, un adevărat mozaic etnic – trăitori pe teritoriul actual statal al Ucrainei, cum-necum e musai obligatoriu să fie metamorfozați în… ucraineni dacă nu pot fi lichidați printr-un genocid care, și pentru Kiev ar fi de rău în ochii lumii, ar fi să însemne: o pierdere masivă de populație; acuză de „crimă împotriva umanității”. Așa că, ce ar fi mai la îndemână decât o ucrainizare cu anasâna, adică prin lege?
Astfel că Rada Supremă a acestui stat alcătuit din petice, cum am precizat mai înainte, de „papașa” Stalin, deloc fantezist, ci cu un tâlc boșevic interesat, amăgindu-i pe ultranaționaliștii sovietici de la Kiev și, în același timp, ținându-i în șah prin ostilizarea Varșoviei, Bucureștiului și Budapestei care și-au dorit/își doresc și acum recuperarea teritoriilor pierdute ca efect al maleficului „tratat Ribblentropp-Molotov”, Rada, deci, a adoptat o nouă legiuire a drepturilor minorităților naționale, care „drepturi”, fără a fi consultați – o premeditare infatuoasă – conlocuitoirii de alte etnii, prevăd, printre altele, limitarea drastică, de fapt o interdicție pentru elevii acestor conlocuitori de a învăța în limba maternă, majoritatea materiilor fiind studiate în limba lui Taras Șevcenko.
(va urma)
George Coandă